Метаданни
Данни
- Серия
- Случаите на инспектор Хари Хуле (8)
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- Panserhjerte, 2009 (Пълни авторски права)
- Превод от норвежки
- Ева Кънева, 2014 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
-
- Няма
- Характеристика
-
- Няма
- Оценка
- 5,3 (× 25 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране, разпознаване и корекция
- filthy (2017 г.)
Издание:
Автор: Ю Несбьо
Заглавие: Леопардът
Преводач: Ева Кънева
Година на превод: 2014
Език, от който е преведено: Норвежки
Издание: Първо
Издател: ИК „Емас“
Година на издаване: 2014
Тип: Роман
Националност: Норвежка
Редактор: Цвета Германова
Коректор: Василка Ванчева
ISBN: 978-954-357-263-2
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/1735
История
- — Добавяне
Седемдесет и втора глава
Жълто
Двамата мъже стояха върху нисък обезлесен хълм между църквата в Манглерю и магистралата.
— Наричахме мястото землянка или скривалище — разказваше единият, облечен в рокерско яке, и отметна настрани дългата си рядка коса. — През лятото идвахме и изпушвахме до дупка всичко, до което се бяхме докопали. И то на петдесетина метра от полицейския участък. — Той се усмихна носталгично. — Аз, Ула, Те-Ве, неговата приятелка и още няколко души. Славни времена бяха!
Погледът на мъжа се зарея в далечината, докато Рогер Йендем записваше разказа му.
След известно лутане журналистът успя да издири Юле в клуб по мотоциклетизъм в Алнабрю, където — оказа се — Юле се хранел, спял и прекарвал живота си на свободен човек. Мърдал само до близкия магазин за хранителни стоки, за да си купи тютюн и хляб. Йендем и преди бе ставал свидетел как затворът прави хората зависими от позната обстановка, рутина и сигурност. Изненадващо за Йендем, Юле сравнително бързо се съгласи да говори за миналото си. Думата катализатор се оказа „Белман“.
— С Ула бяхме гаджета. Страшно много се кефех, защото всички в Манглерю си падаха по нея — Юле кимна в потвърждение на собствените си думи. — Но той беше направо луд по нея.
— Микаел Белман ли?
— Не, другият. Сянката му. Бийвъс.
— Какво се случи?
Юле разпери ръце. Йендем забеляза белезите по ръцете му: затворник, който непрекъснато прелита между дрогата на свобода и дрогата в затвора.
— Микаел Белман ни изпържи, че крадем бензин, а аз имах по-раншна условна присъда за хашиш и ме прибраха на топло. Там слуховете за връзката му с Ула стигнаха до мен. Когато ме освободиха, възнамерявах да отида при нея, но Бийвъс ме причака и ме преби почти до смърт. Каза, че Ула била негова и на Микаел, но не и моя. Ако съм припарел близо до тях… — Юле „преряза“ брадясалото си гърло с показалец. — Пълен психопат и изобщо много зловеща история. Нито един проклетник от компанията не ми повярва, че Бийвъс е бил на косъм да ми види сметката. И как да ми повярват? Всички го знаят като идиот с течащи лиги, който редовно се мъкне след Белман.
— По-рано спомена нещо за хероин — напомни Рогер.
Когато интервюираше хора във връзка с присъди за злоупотреба с наркотични вещества, винаги се стараеше да употребява общоизвестните названия на наркотиците, за да избегне евентуални недоразумения, понеже жаргонните наименования се меняха бързо и често се различаваха по значение в отделните квартали. Например „smack“ в „Ховсетер“ означаваше „кокаин“, в „Хелерюд“ — „хероин“, а на остров Абилдсьо — всякаква дрога, която те кара да полетиш.
— През лятото, когато ме закопчаха, аз, Ула, Те-Ве и мацката му потеглихме на пътешествие с мотори. От Копенхаген взехме половин кило жълто. Рокерите като мен ги проверяваха на всеки граничен пункт, затова изпратихме момичетата да се движат отделно пред нас. Майка му стара, бяха толкова готини, наконтени с летни рокли, синеоки и всяка с половин кило жълто в сливата си. Продадохме повечето в Твайта.
— Много си откровен — отбеляза Рогер, докато записваше, сложи „слива“ в скоби, за да напише обяснението й после, и добави „жълто“ в графата синоними на „хероин“.
— Давността е изтекла и никой не може да ни търси отговорност. Важното е, че пипнаха дилъра от Твайта и му предложиха да му намалят присъдата, ако изпорти кой го е снабдил с дрогата. И, разбира се, той се възползва от офертата, плъхът му с плъх.
— Откъде знаеш?
— Как откъде! Пичът ми разказа всичко няколко години по-късно, когато заедно лежахме в дранголника. Снесъл на полицаите не само имената, но и адресите на всички ни, включително на Ула. Липсвало само да им продиктува ЕГН-тата ни. Изкарахте голям късмет, че преустановиха разследването — така ми каза.
Рогер записваше с трескава бързина.
— Познай кой от участъка в „Стовнер“ е поел случая. Кой е разпитал дилъра; кой е дал изрична препоръка разследването да приключи, случаят да изпадне от купчината и да се потули; кой е спасил кожата на Ула?
— Предпочитам ти да отговориш на тези въпроси, Юле.
— С най-голямо удоволствие: крадецът на чужди мадами Микаел Белман.
— Само още един въпрос — увери го Рогер със съзнанието, че е стигнал до критичната точка и предстои да получи отговор на съмнението си дали цялата тази история може да бъде потвърдена и от друго лице. — Знаеш ли името на този дилър? За него вече не съществува риск, а и нямам намерение да го споменавам.
— Питаш ме дали съм склонен да го изпържа? — разсмя се гръмогласно Юле. — С най-голямо удоволствие!
Продиктува името, а Рогер отгърна на следващата страница и го записа с големи букви. Усети как се усмихва, побърза да се вземе в ръце и си възвърна сериозното изражение. И все пак вкусът се очертаваше дълготраен сладкият вкус на триумфа, когато пръв хвърлиш медийна бомба.
— Благодаря ти за помощта — кимна Рогер.
— Аз трябва да ти благодаря. Само се погрижи да смажеш Белман и сме квит.
— Чакай да те питам нещо от чисто любопитство. Защо дилърът ти е признал, че те е натопил?
— Защото се страхуваше.
— От кого?
— Знаеше твърде много и искаше и други хора да узнаят историята, ако ченгето реши да изпълни заплахите си.
— Да не би Белман да е заплашвал дилъра?
— Не Белман, а сянката му. Предупредил го, че само да спомене името на Ула още веднъж, ще му напъха в устата нещо, което ще я затвори завинаги.