Метаданни
Данни
- Серия
- Детектив Спенсър (36)
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- Rough Weather, 2008 (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- Богдан Русев, 2008 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- 4,5 (× 8 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране
- Silverkata (2021)
- Разпознаване, корекция и форматиране
- Еми (2021)
Издание:
Автор: Робърт Паркър
Заглавие: Бурята
Преводач: Богдан Русев
Година на превод: 2008 (не е указана)
Език, от който е преведено: английски
Издание: първо
Издател: ОБСИДИАН
Град на издателя: София
Година на издаване: 2008
Тип: роман (не е указано)
Националност: американска
Печатница: „Абагар“ АД — В. Търново
Редактор: Кристин Василева
Технически редактор: Людмил Томов
Коректор: Петя Калевска
ISBN: 978-954-769-191-9
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/15692
История
- — Добавяне
17
Адвокатската кантора „Гейбриъл и Уиткъм“ се намираше в един преустроен склад до пристанището. Беше със стари тухли, открити подпорни греди, голямо количество увивни растения и по-малко количество стъклописи. Приличаше на коктейлбар в Сан Диего. Кабинетът на Джими беше в ъгъла, с изглед към моста за Феърхейвън, където водите на реката се вливаха в соленото пристанище. До прозорците на кабинета му имаше етажерка, на която бяха подредени снимките на красива руса жена в екип за голф и на две руси момичета в екипи за езда, които скоро също щяха да станат красиви.
Самият Джими беше слаб, с остри черти и с дълга черна коса, сресана право назад. Беше облечен със синьо спортно сако и бяла риза, без вратовръзка, сиви спортни панталони и черни мокасини, без чорапи. На лявата си ръка носеше ролекс. Излъчваше небрежна елегантност. Тъмните му очи ме изучаваха с проницателна искреност.
— Приятелите на Рита са и мои приятели — каза той.
— Рита има много приятели — отбелязах аз.
— И още как — съгласи се Джими.
Имаше широка и топла усмивка, която беше също толкова искрена, колкото очите му.
— Значи ти представляваш Хайди Брадшоу? — казах аз.
— Кантората я представлява — отвърна той.
— По всякакви правни въпроси?
— За бога, не — каза Джими. — На нейното равнище има всякакви специализирани случаи, с които не можем да се справим. Нашата кантора изпълнява ролята на нещо като разпределителен център. Поемаме всички задачи и ги решаваме, когато са в нашата област, а когато не са, намираме най-подходящите хора, за да се справят с тях.
— И точно така сте стигнали до мен — казах аз.
— Ние уважаваме препоръките на Рита, а в твоя случай препоръката беше особено гореща, ако мога да се изразя по този начин.
— Напълно заслужено — отбелязах аз. — Знаеш ли защо Хайди изобщо е имала нужда от някого?
Джими изрази неопределеност по няколко различни начина едновременно, като използваше главата, раменете и ръцете си.
— Хайди си е Хайди — обясни той.
— Да, забелязах — отвърнах аз. — За какво точно ти каза, че й трябва човек?
— Дявол да го вземе — възкликна Джими. — Съжалявам, но не мога да ти кажа. Нали знаеш, че отношенията ни с клиента са конфиденциални и прочие.
— Как точно се изрази тя? — попитах.
— Божичко — възкликна Джими. — Ти си бил там, нали? Когато е станало всичко.
— Да, бях — отвърнах.
— Господи, съжалявам. Голяма трагедия.
— Как точно те попита за човека, който в крайна сметка се оказах аз? — настоях.
— За бога, Спенсър. Съжалявам. Наистина съжалявам. Рита ми каза какво е станало, когато ми се обади, че ще дойдеш.
— Какъв човек искаше? — попитах аз. — Симпатичен и очарователен?
— Рита ме предупреди, че няма да оставиш нещата така. След като си бил там, вече го приемаш лично и прочие. И знам, че просто се опитваш да откриеш Аделаида.
— Точно така — казах аз.
— Но не мога да говоря за клиентите си, нали разбираш? Ако започна да го правя, след известно време няма да ми останат никакви клиенти.
Кимнах.
— Значи няма да ми разкажеш подробности за нейните бракове, за отношенията й с бившите съпрузи, с дъщеря й, зет й, неговото семейство, финансовото й състояние, сексуалния й живот или социалния й живот — предположих. — Приятели? Алкохол? Наркотици? Хазарт? Дългове?
— Не, за бога — каза Джими. — Господи… без коментар. Без никакъв шибан коментар.
Отново кимнах.
— Рита ми каза, че си търсил човек, който е умен, солиден и представителен — обясних аз.
Джими се беше възстановил от ужаса, който беше изпитал, и се усмихна скромно.
— Кантората го формулира така — обясни той.
— Все пак предполагам, че Хайди не е търсила човек, който е глупав, страхлив и отвратителен — настоях аз.
— Опитахме се да перифразираме коректно онова, което каза тя — отвърна Джими. — Но ти очевидно си точно такъв човек, от какъвто имаше нужда.
— Но не свърших никаква работа — отбелязах аз.
— Сигурен съм, че си направил всичко по силите си — каза Джими. — Все пак си бил само един…
Кимнах.
— А също така е трябвало да се погрижиш и за приятелката си — добави той.
Отново кимнах. Джими явно знаеше повече за онази бурна нощ, отколкото се преструваше.
— Вие ли наехте охранителите за острова? — попитах.
— Ние намерихме подходяща компания и сключихме договора.
— Коя е компанията?
Джими помисли малко и реши, че ако ми каже, няма да наруши свещения договор на честта.
— Охранителна фирма „Абсолют“ — отвърна той. — В Провидънс.
— С кого да говоря там?
— Арти Фонсека — отвърна Джими. — Той е директорът.
— Кой може да поиска всичко това да се случи? — попитах.
— Имаш предвид убийствата и отвличането? Предполагам, че някакъв психопат е решил да изкара малко пари.
Поклатих глава.
— Познавам човека, който ръководеше операцията — казах. — Не мисля, че той би се занимавал с отвличане за пари. Има много по-лесни начини да печелиш. А ако искаше да отвлече някого за пари, нямаше да го направи по този начин. Защо им трябваше да използват хеликоптер, за бога?!
— Смяташ, че някой е наел този човек, за да го направи?
— Точно така.
— Но кой, по дяволите…
— И аз това се питам — отвърнах.