Метаданни
Данни
- Серия
- Пенрин и Краят на дните (2)
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- World after, ???? (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- Елена Павлова, 2016 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- 4,8 (× 13 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
- Корекция и форматиране
- cattiva2511 (2018 г.)
Издание:
Автор: Сюзън Ий
Заглавие: Ангелски свят
Преводач: Елена Павлова
Година на превод: 2016
Език, от който е преведено: английски
Издание: първо
Издател: Емас
Година на издаване: 2016
Тип: роман
Националност: американска
Излязла от печат: 24.10.2016
Редактор: Цвета Германова
Художник: Сами Юен
Коректор: Йоана Ванчева
ISBN: 978-954-357-338-7
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/7478
История
- — Добавяне
45
Излизаме от вътрешността на фабриката за чудовища, вървим по тухлен коридор и се озоваваме в друга зала. Навремето, предполагам, е било магазин за сувенири, ако се съди по пощенските картички и ключодържателите на забравен стелаж до вратата.
В помещението няколко човешки слуги общуват със затворници. Слугите се открояват с чистите си лица, сресани коси и прани дрехи. Освен това излъчват увереност, каквато затворниците не притежават.
— Маделин — подвиква Доктора.
Към нас се приближава жена с мускулесто телосложение и вид на застаряваща учителка по балет. Всяко нейно движение е изящно и плавно, явно е свикнала да се намира на сцена или на модния подиум. Прошарената й коса, стегнатата в прибран кок, само подчертава изумрудените й очи.
— Ще намериш ли място за нея? — пита Доктора тихичко.
Маделин ме оглежда, колкото да добие набързо впечатление какво представлявам. Тя ме оценява, взема предвид косата ми, ръста, всяка гънка и плоскост по лицето ми. Запомня ме, каталогизира всичките ми черти и качества. Поглежда през рамо към събраните затворнички.
До една са жени и стоят по двойки. Има двойка близначки с еднакви рижави коси и луничава светла кожа. Другите чифтове вероятно не са сестри, но на пръв поглед много си приличат. Чифт пищни дами с шоколадова кожа, чифт кльощави девойки с руси коси до раменете, чифт високи жени с мургава кожа и маслинови очи…
Маделин оглежда присъстващите и отново се обръща към мен. Накрая заключава:
— Не подхожда нито по телосложение, нито по възраст.
Вратата се отваря и един мъж набутва вътре чифт тийнейджърки — с тъмна коса, високи скули и дребни като мен.
— А тези? — пита Доктора.
Маделин завърта фокуса на лазерния си поглед към новодошлите. После пак ме поглежда.
— Тези двете са добра двойка — загорелият тип, който ги е довел, посочва момичетата.
— И тази тук ще ни свърши работа — Маделин кимва към мен.
— Смяташ да заявиш на архангела, че това е най-добрата прилика, която сме намерили? — пита непознатият.
При споменаването на „архангела“ цялата ме полазват тръпки.
— Същият тен, същото телосложение — пояснява Маделин. — След грим и подстригване ще изглеждат близначки.
— Ако не се получи, слагаш главите на всички ни на пангара, не само твоята — напомня мъжът.
Маделин поглежда към Доктора, който кима.
— Размени ги.
Изражението на мъжа помрачнява.
— Само защото той държи съпруга ти на сигурно в затворническа килия, не ти дава основание да заменяш живота ни за неговия всеки път, когато добрият доктор щракне с пръсти!
— Дейниъл, моля те, направи каквото те помолих! — тонът на Маделин е заповеден и подправен с капчица заплаха.
Дейниъл си поема дълбоко дъх. Всички ни зяпат, доловили напрежението.
Той оглежда двете момичета, хваща едната за ръката и я извежда навън.
Хладнокръвната ми половина предупреждава да не питам какво става. Поне доколкото успявам да преценя, всичко се урежда в моя полза. А и ще помогне на сестра ми.
— Държиш някого заложник ли?
Все някой ден трябва да се науча да си затварям устата.
— Всички тук сме заложници — отвръща Доктора. — Правя каквото е по силите ми, за да опазя нечий живот.
Обмислям думите му. Придърпвам го настрани и прошепвам:
— Ако бягството от затвора не се развие както трябва, ще се погрижиш ли за безопасността на майка ми?
— Майка ти ли е дамата, която търчи наоколо и задейства алармите?
Кимам.
— Не мога да ти обещая подобно нещо.
За моя изненада от неговия отговор ми става по-добре, отколкото ако ми беше обещал да се погрижи за мама — поне е честен с мен.
— А ще опиташ ли?
Доктора не изглежда особено доволен.
— Освен това Пейдж би я слушала…
Не е съвсем вярно, предвид какви неща ни казва да правим майка ми, но не е нужно да навлизам в подробности пред събеседника си.
Той се замисля за момент, после кима.
— Ще се опитам.
Надали е възможно да получа по-добър отговор.
— Има и една жена на име Клара…
Доктора поклаща глава:
— Не съм магьосник. Извън възможностите ми е да изтрия ад като Алкатраз от лицето на земята. Мога да ти обещая да пазя само един човек.
Той се отдалечава от мен и дръпва Маделин настрани. Двамата си шепнат в ъгъла, а на мен ми оставят време да осъзная положението.
Тъмнокосата тийнейджърка пристъпва по-близо до мен. На височина сме равни. Телосложението ни е сходно; косите и очите ни са еднакво тъмни.
Чифтове еднакви момичета.
Архангел.
Като сега виждам пред очите си Уриил, политикът, да прекосява клуба в гнездото с двете си еднакви, уплашени жени.
Инстинктивно посягам да погаля мечето меч в опит да се утеша с меката му козинка, но напипвам само празно пространство.