Метаданни
Данни
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- Misery, 1987 (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- , 1992 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- 5,6 (× 150 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране, разпознаване и корекция
- maskara (2008)
Издание:
Стивън Кинг. Мизъри
Издателска къща „Ведрина“, София, 1992
ISBN 954–404–020-Х
Превод от английски: Весела Прошкова, Весела Еленкова, 1992
Художник: Петър Добрев, 1992
Технически редактор: Георги Кожухаров, 1992
Коректор: Емилия Александрова, 1992
История
- — Добавяне
- — Добавяне на анотация (пратена от meduza)
Статия
По-долу е показана статията за Мизъри (роман) от свободната енциклопедия Уикипедия, която може да се допълва и подобрява от своите читатели. Текстовото й съдържание се разпространява при условията на лиценза „Криейтив Комънс Признание — Споделяне на споделеното 3.0“.
- Вижте пояснителната страница за други значения на Мизъри.
Мизъри | |
Misery | |
![]() | |
Автор | Стивън Кинг |
---|---|
Първо издание | 1987 г. САЩ |
Оригинален език | английски |
Жанр | хорър |
Вид | роман |
ISBN | ISBN 0-670-81364-8 |
Мизъри в Общомедия |
Мизъри (на английски: Misery) е роман от Стивън Кинг, публикуван през 1987. Книгата, за която Кинг твърди, че почти е написал на ръка, е една от малкото му романи, чието действие се развива в Колорадо. Първоначално Стивън Кинг има идея Мизъри да е следващият роман на Ричард Бакман (псевдоним на Стивън Кинг) след Проклятието, но след като се разкрива, че Ричард Бакман е негов псевдоним, той се отказва от идеята.
Действието в романа се развива около Пол Шелдън, автор на любовни романи-бестселъри, който, след автомобилна катастрофа, е спасен от жена на име Ани Уилкс, медицинска сестра, която твърди, че е най-голямата му почитателка. Тя отвежда Пол в дома си и започва да се грижи за него. Малко след това последният роман на Пол, Детето на Мизъри излиза от печат. Като разбира, че любимата ѝ героиня умира, Ани държи Пол като затворник, докато не напише нова книга, в която да върне живота на Мизъри.
Адаптации
- Уилям Голдман адаптира романа във филмов сценарий за американски филм от 1990 със същото име, режисиран от Роб Райнър. В ролите на Пол и Ани участват артистите Джеймс Каан и Кати Бейтс. Кати Бейтс получава Оскар за най-добра актриса за ролята си във филма (вижте Мизъри (филм))
- Романът е адаптиран и в театрална пиеса, която не се радва на особен успех.
Външни препратки
20
Преди да тръгне, Ани му донесе още една бутилка „Пепси“, кутия сардини и подлогата.
— Донеси ми ръкописа и бележник — предложи Пол. — Ще пиша на ръка, за да убия времето.
Ани замислено поклати глава.
— За съжаление е невъзможно, Пол. Не мога да рискувам и да оставя крушката да свети.
За миг Пол изпита страхотна паника при мисълта, че ще остане сам в мазето. Обля го гореща вълна, сетне го втресе. Усети, че кожата му настръхва. Спомни си за плъховете, скрити в дупките в стените — навярно ще излязат, когато настъпи мрак и ще усетят неговата безпомощност.
— Не ме оставяй в тъмното, Ани. Моля те.
— Налага се. Ако някой забележи светлината в мазето, може да реше да надникне, въпреки че алеята е преградена с вериги. Ако ти дам фенерче, сигурно ще се опиташ да сигнализираш с него; бих могла да ти оставя запалена свещ, но ти навярно ще се опиташ да запалиш къщата. Виждаш колко добре те познавам.
Обикновено Пол избягваше споменаването на самотните си „екскурзии“ из дома й, защото Ани побесняваше; сега страхът от тъмнината го принуди да каже:
— Ако исках да запаля къщата, можех да го направя доста отдавна.
— Ситуацията беше различна тогава — троснато заяви тя. — Съжалявам, но се налага да стоиш на тъмно. Ти си виновен за всичко, затова престани да скимтиш. Е, трябва да вървя. Ако почувстваш болка, забий иглата в крака си.
Ани злобно го изгледа и допълни:
— Или в задника си.
Тя тръгна нагоре по стъпалата.
— Тогава покрий прозорците — извика Пол по петите й. — Покрий ги с чаршафи… боядисай ги в черно… о, Господи… плъховете! Плъховете!
Ани бе достигнала третото стъпало. Обърна се и го изгледа с помътнелите си очи.
— Нямам време, а плъховете едва ли ще те обезпокоят, защото ще разберат, че си един от тях, дори може да те осиновят.
Тя се разсмя. Продължи да се смее все по-високо, докато се изкачваше по стълбата. Угаси светлината, смееше се безумно и Пол си каза, че няма да крещи и да се моли както преди. Но застрашителните сенки и гръмкият й смях го изнервиха и той отново извика и помоли да не го оставя сам. Ключът на вратата се превъртя, смехът на Ани заглъхна от другата страна, където бе светло. Пол чу последователното изщракване на трите ключалки, но безумният й смях продължи да го преследва много след като тя постави веригата напреки на алеята и потегли с полицейската кола.