Метаданни
Данни
- Серия
- Отдел Специални клиенти (3)
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- NYPD Red 3, ???? (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- Гриша Атанасов, 2018 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
- Характеристика
-
- Няма
- Оценка
- 5 (× 1 глас)
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране, корекция и форматиране
- sqnka (2019)
Издание:
Автор: Джеймс Патерсън; Маршал Карп
Заглавие: Откуп
Преводач: Гриша Александров Атанасов
Година на превод: 2018
Език, от който е преведено: английски
Издание: първо
Издател: ИК „Хермес“
Град на издателя: Пловдив
Година на издаване: 2018
Тип: роман
Националност: американска
Печатница: „Алианс Принт“ ЕООД
Излязла от печат: 17.07.2018 г.
Отговорен редактор: Ивелина Балтова
Коректор: Стоян Меретев
ISBN: 978-954-26-1833-1
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/9340
История
- — Добавяне
29.
Стаята на чистачите в сутерена на ДУ 114 някога беше гробище за счупени мебели, мухлясали книги и смрадлива купчина от изгубени вещи, трупана от времената на президентството на Труман. Никой не ходеше там, особено чистачите.
След това, през 1983 година, Оги Хофман стана управител на сградата и преобрази отвратителната дупка в перфектно организиран команден център за поддръжка: кленов работен плот; подредени по конец инструменти; грижливо надписани контейнери за складиране; безупречно чист кухненски бокс… Сложи и кушетка за зимните вечери, когато отоплителната система на училището изискваше непрекъснато внимание.
При южната стена имаше три отделения с решетки за съхраняване на физкултурно оборудване, училищни пособия и всичко друго, което можеше да се изнесе през вратата, ако не беше заключено.
Трип и Лони бяха в средната клетка и разполагаха със стек минерална вода, празна кофа от боя и ролка тоалетна хартия. Бяха заспали, когато ги стресна затръшването на вратата на горния етаж.
Каин слезе по стълбите и влезе в импровизирания затвор. Беше целият в черно — от плетената шапка до ботите, а очите му едва се виждаха под скиорската маска. Отиде направо при работния плот на чистачите, отвори горното чекмедже и извади електрошоковия пистолет.
Насочи своя „Вайпъртек“ с мощност петнайсет милиона волта към пленниците си, а те се отдръпнаха в задната част на клетката си.
— Говори ли с баща ми? — попита Трип.
— Той иска да се увери, че още си жив — изрече Каин с филтриран от преобразувателя глас.
— Не ми звучи като казано от баща ми. Сигурен ли си, че си набрал правилния номер?
Лони се засмя. Каин го изгледа.
— Очаква обаждане като доказателство, че си жив. — Каин се отпусна на едно коляно и плъзна сандвичите с фъстъчено масло и конфитюр под преградата.
— Сега ли да му се обадя?
— Не на него. Сигурен съм, че си имате кодови думи.
— Мога ли да звънна на дядо си?
— Не. Искам някого извън семейството. Някой твой познат, кажи му да се обади на баща ти и да предаде, че си добре.
— И да плати откупа — добави Трип.
— Бъзикаш ли се с мен, или си тъп? Ако кажеш това, те няма да се обадят на баща ти. Ще потърсят ченгетата…
— Съжалявам, не исках да…
— Съвсем просто е, хлапе. Обади се на приятел. На някого, на когото имаш доверие. А той да предаде на твоя старец, че си жив и здрав. Толкова. Кратко и лесно.
— Добре. Дай ми телефон.
— Раздаваш заповеди точно като баща си, а? Ще го направя сутринта. Нека се поизпоти дотогава.
Каин огледа внимателно стаята. Нямаше нищо подозрително. Разтърси вратата на клетката — беше здраво заключена.
— Не изяждайте всичко наведнъж — каза и се отдръпна назад. — Румсървисът е затворен през нощта.
Пъхна електрошоковия пистолет обратно в горното чекмедже на работната маса и си тръгна. Момчетата се заслушаха как трополи по стълбите. Втора врата се отвори и затвори, и настана тишина.
Лони грабна два сандвича и подхвърли единия на Трип.
— На кого ще се обадиш?
— Каза на приятел. Някой, на когото имам доверие.
— Това би трябвало да съм аз — въздъхна Лони, — но помолих на рецепцията да не ме свързват.
— Има само един друг човек освен теб, на когото вярвам — каза Трип. — Ще се обадя на Питър.