Метаданни
Данни
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- A Redbird Christmas, 2004 (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- Катя Перчинкова, 2017 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- 4,9 (× 7 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране
- Silverkata (2018)
- Корекция и форматиране
- NMereva (2022)
Издание:
Автор: Фани Флаг
Заглавие: Чудеса край малката река
Преводач: Катя Перчинкова
Година на превод: 2017
Език, от който е преведено: английски
Издание: първо
Издател: ИК „Бард“ ООД
Година на издаване: 2017
Тип: роман
Националност: американска
Печатница: „Алианс Принт“ ЕООД
Излязла от печат: 8.12.2017
Редактор: Евгения Мирева
ISBN: 978-954-655-801-5
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/8137
История
- — Добавяне
Нещо ново
Постепенно Патси очарова жителите на селото. Дори Осуалд установи, че сега, когато ходи до магазина, очаква с нетърпение да види и Патси, наред с всички останали. Всъщност след известно време за своя изненада осъзна, че е много привързан към момиченцето. То беше първото и единствено дете, което някога беше харесвал. Тъй като беше израснал с момчета, предполагаше, че симпатията му се дължи на факта, че Патси е момиче — мъничко и крехко. Или може би защото Патси, а и Джак бяха като него. И тримата имаха здравословни проблеми. Една сутрин отиде в магазина и както обикновено, Патси беше в кабинета и си играеше с Джак.
— Как си днес, Патси?
— Добре.
— Какво правиш?
— Нищо. С Джак си играем.
Патси сервираше въображаем чай на Джак и предложи чаша и на Осуалд.
— Патси, на колко години си? — попита той.
— Не знам.
— Добре, тогава кога е следващият ти рожден ден?
Патси се замисли.
— Не знам. Май нямам.
— Нямаш рожден ден?
— Не.
Осуалд прие още една въображаема чаша чай от нея и се престори, че пие.
— Знаеш ли какво? Няма да повярваш, но и аз нямам рожден ден. Хрумна ми нещо. Искаш ли да си изберем дата и да празнуваме всяка година рождения си ден на нея? И няма да казваме на никого. Това ще е нашата тайна.
— Добре — отвърна тя.
Осуалд погледна календара на стената.
— Какво ще кажеш за следващата сряда?
— Може ли тогава да е рожденият ден и на Джак?
— Разбира се.
— Добре — каза Патси и двамата си стиснаха ръце.
На другия ден Осуалд попита Бъч дали може да го закара до Лилиан. Досега не беше купувал подарък за дете и нямаше представа какво да избере. Обикаляше из смесения магазин в градчето и търсеше нещо, което да му хареса. Не знаеше кои кукли са хубави и изобщо с какви играчки играят момичетата, но тогава забеляза черна плетена шапка, украсена с капси.
В сряда отпразнуваха тайния си рожден ден в кабинета на Рой. Осуалд й подари шапката, а тя му подари две шоколадчета, които беше запазила и опаковала в кафява хартия, завързана с канап. Патси много се зарадва на шапката, точно както се бе надявал. Осуалд похапваше шоколад, пиеше въображаем чай и гледаше как Джак кълве своя подарък — слънчогледови семки. След малко каза:
— Патси, по-хубав рожден ден не съм имал.
Седнала срещу него с новата си шапка на главата, Патси заяви:
— Аз също!
По едно време му хрумна друга идея и отиде на касата.
— Хей, Рой, имаш ли фотоапарат?
— Да.
— Ще ми го дадеш ли? Искам да снимам Патси.
— Разбира се. Ще сложа лента и ще го донеса.
След като известно време търсиха мястото с най-подходяща светлина, накрая накараха Патси да застане пред входната врата и я снимаха с новата шапка на глава, прегърнала Джак. Седмица по-късно Осуалд донесе проявената черно-бяла снимка и й я показа. Поръчал беше три броя — един за Рой, един за Патси и един за себе си. Рой залепи своята снимка с тиксо на касата, за да я вижда всеки, който влезе в магазина. В долния край беше написал: Патси и Джак на рождения си ден.