Метаданни
Данни
- Серия
- Goosebumps (19)
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- Deep Trouble, 1994 (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- Нина Руева, 2016 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
-
- Няма
- Характеристика
-
- Няма
- Оценка
- няма
- Вашата оценка:
Информация
Издание:
Автор: Р. Л. Стайн
Заглавие: Нощта, в която куклата оживя
Преводач: Нина Руева
Година на превод: 2016
Език, от който е преведено: английски
Издание: първо
Издател: ИК „Хермес“
Град на издателя: Пловдив
Година на издаване: 2016
Тип: повест
Националност: американска
Печатница: „Алианс Принт“ ЕООД
Отговорен редактор: Ивелина Балтова
Коректор: Здравка Петрова
ISBN: 978-954-26-1620-7
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/3938
История
- — Добавяне
27
Пламъците се издигаха яркооранжеви и жълти на фона на синьо-черното небе. Те се разпространиха бързо по предната част на лодката.
Шийна запищя от ужас и се опита да се отдръпне от пламъците.
В паниката си тя понечи да скочи във водата, но доктор Д. я дръпна.
— Стой на лодката! Ще се удавиш!
Огънят пращеше. Ярките пламъци се стрелкаха все по-високо.
Доктор Д. взе една жълта спасителна жилетка от дъното на лодката и се зае да потушава пожара.
— Били, вземи и ти една жилетка! — изкрещя той. — Шийна, намери кофата и сипвай вода върху пламъците — бързо!
Намерих една спасителна жилетка и заудрях по пламъците с нея. Шийна пък ги заливаше с морска вода с цялата бързина, на която бе способна.
Сред пращенето на пламъците чух Александър да вика:
— Качете русалката на борда. Да се махаме оттук!
— Доктор Д.! — изписках. — Ще се измъкнат!
Тогава чух крясъците на бандитите.
— Русалката! Къде е русалката?
Обърнах се към страничната част на кораба. Русалката я нямаше. Приятелките й я бяха освободили.
Единият от мъжагите се наведе от кораба към лодката ни и ме сграбчи.
— Какво направихте с русалката? — кресна той.
— Пусни го! — викна доктор Д.
Опитах се да се извъртя и да се освободя от хватката на бандита, но той ме държеше здраво. Тогава видях друг мъж да замахва с тояга към главата на доктор Д.
Чичо се наведе и избегна удара. Противникът му се опита да го удари в корема, но доктор Д. пак залегна.
Аз ритах и се гърчех. Шийна задърпа ръцете на похитителя, за да ми помогне да избягам.
Третият бандит я вдигна за китките и я захвърли на дъното на лодката.
— Пуснете децата! — примоли се доктор Д. — Александър! Помогни ни!
Александър не помръдна от мястото си върху палубата. Той стоеше, кръстосал мускулестите си ръце пред гърдите си и спокойно наблюдаваше схватката.
Пламъците почти бяха потушени, но изведнъж пак се разраснаха.
— Шийна… огънят! — извиках. — Изгаси огъня!
Тя грабна кофата и почна да залива с морска вода навсякъде.
Един от мъжете изрита кофата от ръцете й и тя цопна във водата.
Шийна взе една спасителна жилетка и потуши последните пламъци.
— Слез в лодката им и ги изхвърли във водата! — чух да вика единият бандит.
Друг започна да се спуска в лодката ни. Но изведнъж той залитна, размахвайки ръце, и извика от изненада, щом корабът се разклати мощно наляво, сякаш бе блъснат от огромна вълна.
Похитителите се разпищяха, когато корабът им се заклати напред-назад. Отначало бавно. После бурно. Хванах се за двете страни на лодката и ги гледах как се държат за парапета и крещят от объркване и изненада.
Доктор Д. бавно се изправи, опитвайки се да разбере какво се случва.
Корабът се клатеше яростно, сякаш прескачаше високи вълни.
Русалките. Сега вече ги виждах.
Те бяха обградили кораба и го клатеха мощно.
Силно. Още по-силно. Мъжете се стискаха кой където може и висяха безпомощни.
— Мисията е изпълнена! — възкликна щастливо доктор Д., запали мотора и лодката ни отплава с ръмжене.
Като се обърнах, видях кораба да се клати и люшка във водата. Видях и нашата русалка, която плуваше свободно заедно с приятелките си в блещукащите вълни.
— Тя е избягала! — извиках. — Свободна е!
— Надявам се, че е добре — обади се Шийна.
— Утре ще я потърсим — заяви доктор Д., докато се връщахме към морската лаборатория. — Сега вече знаем къде да я намерим.
Шийна ме погледна. Аз отвърнах на погледа й.
О, не — помислих си. — Не го вярвам, след всичко, което се случи.
Да не би доктор Д. да искаше отново да залови русалката, за да я предаде на зоопарка?
На следващата сутрин с Шийна се видяхме в камбуза. Понеже Александър си бе тръгнал, трябваше сами да си приготвим закуска.
— Мислиш ли, че русалката се е върнала в лагуната? — попита Шийна.
— Вероятно — отвърнах. — Тя там живее.
Сестра ми напъха една лъжица овесени ядки в устата си и задъвка със замислено изражение.
— Шийна — казах, — ако някой ти даде един милион долара, ще му покажеш ли къде живее русалката?
— Не — отсече Шийна. — Не и ако иска да я улови.
— Аз също — признах. — Точно това не разбирам. Доктор Д. е страхотен човек. Просто не мога да повярвам, че той…
Млъкнах. Чух шум. Шум от мотор.
Шийна се ослуша. Тя също го чу.
Оставихме лъжиците си и изтичахме на палубата.
Доктор Д. стоеше на палубата и гледаше към морето.
Приближаваше се бял кораб, на който отстрани с големи букви пишеше: ЗООПАРК „МАРИНА“.
— Хората от зоопарка! — съобщих на Шийна. — Те са тук!
Зачудих се как ще постъпи чичо ни, а страхът ми нарастваше. Щеше ли да им каже къде е русалката? Щеше ли да приеме единия милион?
С Шийна залегнахме зад кабинката за управление. След малко видяхме как корабът на зоопарка акостира до „Касандра“. Разпознах господин Шоуолтър и госпожа Уикман.
Господин Шоуолтър хвърли едно въже на доктор Д. Госпожа Уикман скокна на борда.
Хората от зоопарка се усмихнаха и се ръкуваха с чичо. Той им кимна важно.
— Чухме от рибарите на Санта Анита, че сте открили русалката — започна господин Шоуолтър. — Готови сме да я приберем при нас.
Госпожа Уикман отвори куфарчето си и извади тънък плик.
— Това е чек за един милион долара, доктор Дийп — усмихна се тя. — Надписали сме го за вас и за изследователската лаборатория на „Касандра“.
Тя подаде чека на чичо.
Аз надникнах иззад кабинката. Моля те, не го приемай, доктор Д. — замолих се наум. — Моля те, не приемай нека.