Метаданни
Данни
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- The Third Secret, 2005 (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- Веселин Лаптев, 2005 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
-
- Няма
- Характеристика
- Оценка
- 4,3 (× 9 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
Издание:
Автор: Стив Бери
Заглавие: Третата тайна
Преводач: Веселин Лаптев
Език, от който е преведено: Английски
Издание: Първо
Издател: Обсидиан
Град на издателя: София
Година на издаване: 2005
Тип: Роман
Националност: Американска
Печатница: „Балканпрес“ АД, София
Редактор: Кристин Василева
Технически редактор: Людмил Томов
Художник: Николай Пекарев
Коректор: Петя Калевска
ISBN: 954-769-102-3
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/2018
История
- — Добавяне
50
Междугорие, Босна и Херцеговина
11:00 ч.
Катерина не смееше да се отдели от леглото на Мичънър. В главата й все още се въртяха кошмарните сцени, свързани с откриването на безжизненото му тяло и пренасянето му в болницата. Не можеше да си представи, че ще го загуби.
И още по-жестоко се ненавиждаше за лъжите си. Твърдо реши да му признае всичко и да му поиска прошка. Беше приела предложението на Валендреа, водена единствено от желанието да бъде близо до Колин. То със сигурност й беше нужно, защото иначе едва ли би потиснала гордостта и гнева в душата си. Първата им среща на площад „Свети Петър“ преди три седмици беше ужасна. В този смисъл предложението на Валендреа дойде точно навреме, но това изобщо не я оправдаваше.
Клепачите на мъжа в леглото потрепнаха и се повдигнаха.
— Колин.
— Кейт? — Очите му правеха опит да се фокусират.
— Тук съм, Колин.
— Чувам те, но не те виждам. Сякаш гледам под вода. Какво се е случило?
— Гръмотевица. Паднала е върху кръста на върха, а ти и Ясна сте били прекалено близо.
Той вдигна ръка и опипа веждата си, после пръстите му се плъзнаха по дълбоките драскотини, прорязали страните му.
— Тя добре ли е?
— Изглежда, е добре. И нея откриха в безсъзнание също като теб. Какво правихте там, горе?
— По-късно.
— Разбира се. Ето, пийни малко вода. Докторът каза, че имаш нужда от течности.
Поднесе чашата към устните му и той с мъка отпи няколко глътки.
— Къде съм?
— В местната държавна болница, открита специално за поклонниците.
— Казаха ли какво ми е?
— Нямаш сериозни контузии. Просто си се оказал твърде близо до твърде много волтове. Само няколко сантиметра са делели и двама ви от смъртта. Нямаш нищо счупено, но имаш голяма подутина на тила, плюс прорезна рана.
Вратата се отвори и в стаята се появи мъж на средна възраст с набола брада.
— Как е нашият пациент? — попита на английски той. — Аз съм лекуващият ви лекар, отче. Как се чувствате?
— Сякаш съм оцелял след лавина — промърмори Мичънър.
— Напълно разбираемо — кимна докторът. — Но ще се оправите. Имате малка рана на главата, но черепът ви е здрав. Бих казал, че сте имали голям късмет.
След кратък преглед, последван от няколко конкретни съвета, докторът излезе.
— Откъде знае, че съм свещеник?
— Аз му казах. Състоянието ти доста ме притесни.
— Чула ли си нещо за конклава?
— Защо ли не се учудвам, че това е първият ти въпрос — поклати глава тя.
— Теб не те ли интересува?
Всъщност Катерина беше любопитна.
— Допреди един час нямаше резултат — отговори на въпроса му тя, пресегна се и стисна ръката му.
Той извърна глава към нея и тихо рече:
— Много бих искал да те виждам.
— Обичам те, Колин — отвърна тя и изведнъж й стана по-добре.
— Аз също те обичам, Кейт. Трябваше да ти го призная още преди много години.
— Да, трябваше.
— Куп неща трябваше да направя по друг начин — въздъхна той. — Но сега вече зная, че какво го и да ме чака в бъдещето, искам да си до мен.
— Ами Рим?
— Изпълних всичко, което исках да изпълня. Край на Рим. Искам да замина за Румъния, с теб.
Очите й се насълзиха. За миг изпита благодарност от факта, че той не може да я види. Избърса топлите вадички от бузите си и тръсна глава.
— Там ще ни бъде добре.
Пръстите му се стегнаха около дланта й. Чувството беше много приятно.