Съжалявам, но е точно обратното. И най-елементарното сравнение го доказва — за знаещите английски то не подлежи на съмнение. Работата е там, че Свинтила превежда сонетите от руски език — при това от прекрасния в поетично отношение, но един от най-неточните преводи — този на Самуел Маршак. Маршак беше известен тъкмо с това, че пишеше поезия в духа и по мотиви на превеждания от него автор — историческо-естетическите условия в страната му толерираха подобно отношение към оригинала (да си спомним преразказите на Борис Заходер по „Мечо Пух“, които до момента минават за преводи). Още в първия ред на първия сонет има голямо смислово разминаване, второто четиристишие на български е буквален пренос на превода на Маршак — даже римите му са запазени и т. н. и т. н. Преводът на Валери Петров може да не е така „изгладен“, може да звучи грапаво на моменти, но е наистина превод на онова, което пише Шекспир, доста точен за преводна поезия. При него се усеща и вътрешната връзка между преводач и поет, неизбежна, когато човек се залавя да преведе цялото творчество на един поет и драматург
Само регистрирани потребители могат да дават коментари.
Само регистрирани потребители могат да дават коментари.