Произведения
Разказ
- Сваляне на всички:
Преводни произведения
Роман
Повест
Биография
По-долу е показана статията за Анна Каменова от свободната енциклопедия Уикипедия, която може да се допълва и подобрява от своите читатели. Текстовото й съдържание се разпространява при условията на лиценза „Криейтив Комънс Признание — Споделяне на споделеното 3.0“.
Анна Каменова | |
![]() Анна Каменова, 1924 – 1934 г. Източник: Държавна агенция „Архиви“ | |
Родена | 31 декември 1894 г. |
---|---|
Починала | 1 август 1982 г. |
Националност | ![]() |
Жанр | разказ, повест, роман, очерк, есе, пътепис |
Известни творби | „Харитининият грях“, „Градът е същият“, „Пет момичета“, „Часовник без стрелки“ |
Съпруг | Петко Стайнов |
Анна Каменова в Общомедия |
Анна Каменова е псевдоним на Анна Михайлова Стайнова (Маджарова) – българска писателка и преводач.
Биография
Родена е в Пловдив на 31 декември 1894 г. в семейството на политика Михаил Маджаров, потомък на известен копривщенски род. Бабата на Анна е по-голяма сестра на Георги Бенковски.[1] Брат ѝ Георги Маджаров е кмет на София от юни до ноември 1925 година.
Получава добро образование, а по време на престоя си в Англия и Русия, където баща ѝ е посланик, усъвършенства чуждите езици.[2] Записва право в Софийския университет (1916). През 1919 г. Анна Каменова става съпруга на юриста и дипломат проф. Петко Стайнов. През 1924 г. художникът Иван Милев рисува неин портрет, а през 1925 година украсява къщата на Стайнови в Казанлък със стенописи.[1]
По време на бомбардировката над София на 10 януари 1944 г. загиват родителите ѝ, сестра ѝ Василка, племенникът ѝ Петко Войников (син на Василка) и съпругата му Александра (Саша) Пундева-Войникова; Анна Каменова и съпругът ѝ оцеляват. Те поемат грижите за двете невръстни дъщери на Войникови.[3][2]
Дълги години в къщата на Михаил Маджаров в Копривщица живеят и се грижат за нея Анна Каменова, професор Петко Стайнов и Петър Петров. Каменова участва в учредяването на „Общ копривщенски музей“, разположен в читалището на град Копривщица, с чието създаване се поставя началото на музейното дело в този град.[4]
Умира на 1 август 1982 г.
Творчество
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/Anna_Kamenova_by_Ivan_Milev%2C_1924.jpg/200px-Anna_Kamenova_by_Ivan_Milev%2C_1924.jpg)
Анна Маджарова-Стайнова е известна в литературните среди. В нейния софийски дом години наред се събират интелектуалци – изтъкнати художници, музиканти, политици, литератори и учени. През 1920 г. е привлечена за сътрудник на новосъздаденото списание „Златорог“ и приема литературен псевдоним Каменова, измислен от съпруга ѝ.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/56/BASA-373%D0%9A-1-690-1-Zlatorog.jpg/260px-BASA-373%D0%9A-1-690-1-Zlatorog.jpg)
Завежда рубриката „През световния прозорец“ (1924 – 1929) на в. „Свободна реч“. Член на Секретариата на Съюза на българските писатели (от 1930). Член на българския ПЕН клуб (от 1930), секретар (1932 –1934, 1938 – 1941) и председател на клуба (1967 – 1971). През 20-те и 30-те години сътрудничи на списанията „Съвременник“, „Философски преглед“, „Слово“, на вестниците „Свободна реч“, „Женски глас“, в които публикува разкази, пътеписи, есета, рецензии за художествени произведения, театрални постановки, културни събития, творчески портрети на художници, актьори и музиканти.
Дебютният ѝ роман е „Харитининият грях“ (1930). Други книги, написани от нея, са „Градът е същият“, „Пет момичета“, „Часовник без стрелки“.[5]
За деца Анна Каменова започва да пише сравнително късно, през 60-те години на 20 век.[6] Първата ѝ повест за деца е озаглавена „Владко в Индия“, плод е на пътуване на авторката в Индия. Следва повестта „Владко се завръща от Индия“, която също е увлекателно разказана и въвежда българските читатели в примамлив и екзотичен свят. Каменова пише за деца разкази, приказки и една повест (1978 г.) за нейния сродник Георги Бенковски.
Превежда на български език книгите „Чичо Томовата колиба“ (1956) и „Вълшебникът от Оз“ (1967).
Галерия
-
Кореспонденция на Анна Каменова
-
Източник: ДАА
Библиография
- Копривщенката. Копривщица: Женско благотворително д-во Благовещение, 1929
- Хуморът на безхуморните. София, 1929
- Харитининият грях. Роман. София, 1930
- Градътъ е сѫщиятъ. София, Придворна печатница, 1933
- С Мариела на път. София, 1935
- Октомври 1935 година. София, 1936
- Леди Мария О’Кейси. София, Печ. Едисон, 1937
- Пет момичета. Роман. София: Хемус, 1938
- Близо до София. Роман. София, Български писател, 1957
- Индия. Пътепис. София, НС ОФ, 1962
- Индия, която видяхме и обикнахме. Пътепис. В съавторство с Петко Стайнов. София, Издателство на Националния съвет на Отечествения фронт, 1963
- Копривщица. Исторически очерк. София, Издателство на Националния съвет на Отечествения фронт, 1963
- Владко в Индия. Повест. Худ. Иван Гонгалов. София, Народна младеж, 1963
- Владко в Индия. Повест. София, Народна младеж, 1972
- Неповторимото: Избрани произведения. София, Български писател, 1974
- Къто, Кото и Куто. Разкази за деца. Худ. Мира Йовчева. София, Народна младеж, 1975
- Така каза Бенковски. Повест за юноши. Худ. Любомир Янев. София, Български писател, 1978
- Часовник без стрелки. Разкази. София, Български писател, 1980
- Неочаквано пътуване. Приказка. Худ. Любен Диманов. София, Български художник, 1982
- Напиши за този род – мемоарен разказ, съст. Петър Петров. София, Весела Люцканова, 1995
- Преводи
- Франк Баум. Вълшебникът от Оз. Приказна повест. Превод Анна Каменова. Худ. Любен Зидаров. София: Нар. младеж, 1967
- Хариет Бичер Стоу. Чичо Томовата колиба. Превод Анна Каменова. София: Нар. младеж, 1956
За нея
- Албена Вачева. „Защо сте тъй далечни, странници блестящи...“: Анна Каменова (1894 – 1972)“, електронно списание LiterNet, 19 ноември 2010, № 11 (132). – Ориг. в: „Неканоничната българска литература“. Т. 2. Благоевград: УИ „Н. Рилски“, 2010, с.160 – 184.
- Пашкова, Бианка – 90 години от рождението на Анна Каменова, сп. „Деца Изкуство Книги“, 1984, кн. 6
- Янков, Николай – Една приятна изненада. В „Литературен фронт“, бр. 14, 1961 год.
Бележки
- ↑ а б в Йосифова, Бисера. Иван Милев рисува портрет на племенницата на Бенковски // 24 часа. 28 февруари 2013. Посетен на 29 юни 2017.
- ↑ а б Бонева, Габриела. Писателката, загубила цялото си семейство при бомбардировките над София // bulgarianhistory.org. Посетен на 13 януари 2023.
- ↑ Николов, Тони. Бленувана София. София, РИВА, 2022. ISBN 978-954-320-819-7. с. 11.
- ↑ Каблешкова, Райна. Сто видни копривщенци. Пловдив, Студио 18, 2017. ISBN 978-619-7249-17-0. с. 174 – 176.
- ↑ Анна Каменова в Литернет
- ↑ Константинова, Божанка. „Български писатели творци на литература за деца и юноши“, Био-библиографски очерци, том II, ISBN 954-9695-07-7 (т. 2), София, 1999 год.
Външни препратки
- От и за Анна Каменова в Своден каталог НАБИС – национален каталог на академичните библиотеки в България
- Произведения на Анна Каменова в
Моята библиотека
|