Метаданни
Данни
- Включено в книгата
-
Избрани произведения. Том първи
Стихотворения. 1814-1824 - Оригинално заглавие
- Коварность, 1824 (Пълни авторски права)
- Превод от руски
- Кръстьо Станишев, ???? (Пълни авторски права)
- Форма
- Поезия
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- няма
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране и разпознаване
- sir_Ivanhoe (2010 г.)
- Корекция и форматиране
- NomaD (2010-2018 г.)
Издание:
Автор: Александър Пушкин
Заглавие: Избрани произведения в шест тома. Том първи
Преводач: Иван Добрев; Йордан Милев; Кръстьо Станишев; Стоян Бакърджиев; Николай Кънчев; Камен Зидаров; Георги Мицков; Петър Алипиев; Людмил Стоянов; Елисавета Багряна; Вътьо Раковски; Благой Димитров; Давид Овадия; Йордан Ковачев; Иван Пауновски; Никола Фурнаджиев; Александър Миланов; Младен Исаев
Език, от който е преведено: Руски
Издател: Издателство „Народна култура“
Град на издателя: София
Година на издаване: 1969
Тип: стихосбирка
Националност: Руска
Печатница: ДПК „Димитър Благоев“
Отговорен редактор: Иван Пауновски
Редактор: Иван Пауновски
Художествен редактор: Васил Йончев
Технически редактор: Александър Димитров
Художник: Владимир Паскалев
Коректор: Лиляна Малякова, Мария Ждракова
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/6419
История
- — Добавяне
Приятелят ти щом на твоя вик
с язвително мълчание отвръща,
щом длан от твойта длан отдръпва в миг
като от зла змия и се извръща,
в теб врязал поглед, остър като щик,
презрително поклащайки главата,
не казвай ти: „Дете е той, болник,
в безумна скръб измъчва си душата“,
не казвай ти: „Неблагодарник стар
е слаб и зъл, за дружба недостоен,
животът му е тягостен кошмар…“
Нима си прав? Нима си ти спокоен?
Ах, да е тъй, би паднал той в прахта,
от тебе да измоли помирение.
Но щом като на дружбата властта
използувал си за злоба и гонение,
но щом си остроумно наранил
наплашеното му въображение
и горда занимавка си открил
в скръбта му, в стенещото унижение,
но щом като на гнусна клевета
ти станал си невидимото ехо,
верига си му сложил на врата
и сънен на врага със смях предал си леко,
а той прочел е твойто тайно „аз“,
в душата ти до дъно е погледнал,
словата не хаби, върви тогаз,
осъден от присъдата последна.