Книги
Биография
По-долу е показана статията за Херодот от свободната енциклопедия Уикипедия, която може да се допълва и подобрява от своите читатели. Текстовото й съдържание се разпространява при условията на лиценза „Криейтив Комънс Признание — Споделяне на споделеното 3.0“.
Херодот Ἡρόδοτος Ἁλικαρνᾱσσεύς | |
древногръцки историк | |
![]() | |
Роден |
около 484 г. пр.н.е.
Халикарнас, днес Турция |
---|---|
Починал | около 425 г. пр.н.е.
|
Научна дейност | |
Област | История |
Известен с | История (Херодот) |
Херодот в Общомедия |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/Herodotus_from_Bodrum.jpg/260px-Herodotus_from_Bodrum.jpg)
Херодот (на старогръцки: Ἡρόδοτος) е древногръцки историк. Известен е преди всичко с първата книга от исторически характер, История, поради което е наричан „баща на историята“.
Биография
Роден е около 484 г. пр.н.е. в град Халикарнас в Западна Мала Азия. Има сведения, че е починал приблизително в 425 г. пр.н.е. в Турии, Южна Италия. Херодот получава възможността за добро и всестранно образование, благодарение на знатния и богат род по бащина и по майчина линия, от който произхожда. Предприема продължителни обиколки из Европа, Азия и Африка, като събира ценна историческа и географска информация. По-голямата част от живота си Херодот прекарва в Атина, по времето на Перикъл и Софокъл, с когото се е срещал. Изложението му дава основания да се смята, че е живял в Атина или поне в централна Гърция по време на началото на Пелопонеските войни (431 г. пр.н.е.) и че произведението му е вече известно към 425 г. пр.н.е.[1]. Около 443 г. пр.н.е. заминава за Магна Греция с група гръцки колонисти и участва в основаването на гр. Турии, където вероятно прекарва последните години от живота си.
За „Историята“
Херодот е най-древният историограф, от когото в наши дни е познато съчинение в пълен текст. Той пише първата книга от исторически характер – „Историята“, която по-късно е разделена от александрийските филолози на девет части, всяка от които е кръстена с името на една от музите. Самата „История“ е написана по времето на „пентеконтаетията“ (50-годишен период), когато гръцкото робовладелско общество достига връхната точка на своето развитие, период, през който гърците отблъскват персийското нашествие и избухва Пелопонеската война. Тези събития помагат на елините да се заинтересуват от своята и тази на съседите си история. „Историята“ на Херодот не само запознава с географските и етнографски сведения на множеството гръцки и негръцки земи и народи, тя ги съчетава около главната си идея.
Смята се, че Херодот е бил повлиян от две течения при написването на труда си. На първо място от своите предшественици – логографите, от които наследил интереса към миналото. Формата и похватите за разказване на минали събития също са заимствани от тях. По-голямо влияние обаче той получил от дългия си престой в Атина.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e9/HerodotWorld.jpg/260px-HerodotWorld.jpg)
Като структура историята е неравномерна. Първите ѝ четири части са увод към главната тема, като в тях се излага развитието на Гърция преди Гръко-персийските войни. Описанието на тях самите са изложени в останалите пет части. Характерни за Херодот, също така са и многобройните отклонения от главната тема, както и вмъкването на разкази към нея. Именно заради това той е обвиняван в непоследователност и хаотичен израз. Въпреки това е почти налице историческата критика. Тъй като авторът на първо място се опитва да представи едно интересно четиво, понякога достоверността на изказаното е под въпрос.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/81/Herodotus_world_map-en.svg/260px-Herodotus_world_map-en.svg.png)
Херодот обръща внимание на митовете, на съдбата, на боговете. Може би тези слабости, наред с предимствата на „Историята“, се дължат най-вече на времето, в което са писани. А именно преходът от традиционното към нетрадиционното, въвеждането на рационалната мисъл в обществото. Точно тези фактори съставят гръцкото значение на думата история. Трябва да се каже, че отначало тя се е занимавала само със събитията в живота на човека и не е била отделяна от географията. Също така не разграничаването на историята от епоса довежда до това, че гърците приели за първи историк Омир.
Херодот е първият историк, от когото е запазено цяло произведение. Цицерон с право го нарича „баща на историята“. И наистина той определя основните черти на този литературен вид. Успява да съчетае интересната интерпретация и разказа за определено събитие или личност. Той разкрива връзката между причини и следствия, описва нравите на народите, портретите на знаменити личности, заедно с придружаващите ги големи събития. Атинската демокрация, в която живее, макар и робовладелска, била по-прогресивна от източната персийска деспотия. Този конфликт между двете общества на гърци и перси влиза като основна идея в трудовете на Херодот. Със своя рационалистичен подход към митовете и преданията прави немалка крачка за развитие на гръцката историография.
Херодот съставя първообраза на списък на античните забележителности, изменян впоследствие и достигнал до нас като Седемте чудеса на античния свят.
Издания в България
- Херодот, Исторически новели. Превод от старогръцки език Доротей Гетов. София: Народна култура, 1982 (Библиотека за антична литература „Хермес“).
- Херодот. История. Ч. 1 – 2. Превод от старогръцки език Петър Димитров. София: Наука и изкуство, 1986 – 1990.
- Херодот. История. София, Нов български университет, 2010. ISBN 978-954-535-618-6. с. 668.
Източници
- ↑ Herodotus // Енциклопедия Британика. 16 януари 2019. Посетен на 3 юли 2019. (на английски)
Литература
- Фролов, Э. Геродот, Большая Советская Энциклопедия.
- Мищенко, Ф. Геродот, Энциклопедический словарь Ф.А. Брокгауза и И.А. Ефрона (1890 – 1907).
- Мери Гислън, Розета Палаци, Енциклопедичен речник на античната митология и класическата древност. София: Колибри, 2005.
- Д. В. Чепель, Геродот, Православная Энциклопедия
- Франсоа Шаму, Гръцката цивилизация през архаичната и класическата епоха. Превод от френски език Слава Михайлова. София: Български художник, 1979.
Външни препратки
- Произведения на Херодот в
Моята библиотека
- ((ru)) „История“ Херодота, Перевод и примечания Г. А. Стратановского
- Строежът на пирамидите – според Херодот
- Херодот за тракийските племена (статия на К. Милчев)
- „История“ от Херодот: Книга втора – Евтерпа (превод от старогръцки – Петьо Ангелов)
|