Метаданни
Данни
- Година
- ???? (Обществено достояние)
- Език
- английски
- Форма
- Басня
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- няма
- Вашата оценка:
Информация
- Форматиране
- Karel (2021)
- Източник
- archive.org (Catherine T. Bryce. Fables from Afar. New York: Newson & Co., 1910.)
История
- — Добавяне
Метаданни
Данни
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- Ἄνθρωπος καὶ σάτυρος, ???? (Пълни авторски права)
- Превод от английски
- , 2016 (Пълни авторски права)
- Форма
- Басня
- Жанр
- Характеристика
- Оценка
- 5 (× 1 глас)
- Вашата оценка:
Информация
- Форматиране
- Karel (2020)
Издание:
Заглавие: Приказки и басни от цял свят
Преводач: Анатолий Буковски; Лина Бакалова; Надежда Накова
Година на превод: 2007; 2016
Език, от който е преведено: английски; руски
Издание: Второ преработено и дъпълнено
Издател: Читанка
Година на издаване: 2020
Тип: сборник
Редактор: Лина Бакалова
Художник на илюстрациите: Ейда Будел; Е. Бойд Смит; Е. Нарбут; Елсуърт Янг; Иван Я. Билибин; Майло Уинтър; Робърт Дж. Гордън; Томас Д. Скот; Уолтър Крейн; Фредерик Ричардсън; Х. Дж. Форд
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/10808
История
- — Добавяне
One winter’s night a man was lost in a large forest. He stumbled on in the darkness, cold and tired, trying to find his way out.
At last he saw a light. He went towards it, hoping to find a woodman’s hut.
As he drew near he saw that the light came from a cave. The man entered and found that it was the home of a satyr.
“I am cold and tired and lost,” said the man. “May I spend the night in your cave?”
“Come in and sit down by the fire,” answered the satyr.
The man did so, and as his fingers were stiff with cold, he began to blow upon them with his warm breath.
“Why do you blow on your fingers?” asked the satyr.
“Because they are cold,” answered the man.
“Will that make them warm?” said the satyr.
“Certainly,” answered the man.
The satyr said no more, but soon brought the man a bowl of hot soup. It was so hot the man could not sip it. So he blew upon it.
“Is the soup not hot enough?” asked the satyr.
“Yes,” answered the man, “it is too hot.”
“Then why do you blow upon it?”
“To cool it,” answered the man.
“Get out of my house at once” screamed the satyr. “I will have no one here who blows hot and cold with the same breath.”
Една зимна нощ един човек се загубил в голяма гора. Той се препъвал в мрака премръзнал и уморен, опитвайки се да намери пътя си.
Най-сетне съзрял светлина. Тръгнал към нея, като се надявал да попадне на дърварска колиба.
Като наближил, видял, че светлината идвала от една пещера. Човекът влязъл и разбрал, че това е домът на сатир[1].
— Загубих се и съм премръзнал и уморен — казал човекът. — Може ли да пренощувам в твоята пещера?
— Влез и седни край огъня — отвърнал сатирът.
Човекът така и сторил и тъй като пръстите му били вкочанени от студ, задухал върху тях да ги стопли с дъха си.
— Защо си духаш на пръстите? — попитал сатирът.
— Защото са измръзнали — отговорил човекът.
— Това ще ги стопли ли? — попитал сатирът.
— Разбира се — отвърнал човекът.
Сатирът нищо повече не казал и след малко донесъл на човека паница топла супа. Тя била толкова гореща, че човекът не можел да я сърба. Тогава той започнал да я духа.
— Не е ли достатъчно гореща супата? — попитал сатирът.
— Напротив — отвърнал човекът, — прекалено е гореща.
— Тогава защо я духаш?
— За да я охладя — отговорил човекът.
— Веднага се махай от къщата ми — изкрещял сатирът. — Не ми трябва тук такъв, дето от устата му излиза хем топло, хем студено.