Метаданни
Данни
- Серия
- Криминален инспектор Юна Лина (2)
- Включено в книгата
- Оригинално заглавие
- Paganinikontraktet, 2010 (Пълни авторски права)
- Превод от шведски
- Цветана Добрева, 2013 (Пълни авторски права)
- Форма
- Роман
- Жанр
-
- Няма
- Характеристика
-
- Няма
- Оценка
- 4,3 (× 15 гласа)
- Вашата оценка:
Информация
- Сканиране, корекция и форматиране
- Еми (2019)
Издание:
Автор: Ларш Кеплер
Заглавие: Договорът „Паганини“
Преводач: Цветана Добрева
Година на превод: 2013
Език, от който е преведено: шведски
Издание: първо
Издател: Ентусиаст
Град на издателя: София
Година на издаване: 2013
Тип: роман
Националност: шведска
Печатница: „Мултипринт“ ООД
Излязла от печат: 30.05.2013
Редактор: Марта Владова
Художник: Анна Георгиева
Коректор: Александра Худякова
ISBN: 978-619-164-050-8
Адрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/3095
История
- — Добавяне
111.
Предател
Рафаел Гуиди стои на мостика заедно с бодигарда с подстриганата коса и очилата с рогови рамки. Лоцманът ги гледа уплашено и поглажда корема си.
— Какво става? — припряно пита Рафаел.
— Дадох заповед да се загрее хеликоптерът — отвръща лоцманът. — Мислех си…
— Къде е корабът?
— Там — казва той и посочва към кърмата.
Съвсем близо, зад яхтената палуба с плувен басейн и лебедки със спасителни лодки, се вижда невъоръженият шлеп на бреговата охрана. Вълни се разбиват в сивия нос и водата се пени от завъртените в обратна посока перки.
— Какво казаха, какво точно казаха? — пита Рафаел.
— Бързаха, помолиха за подкрепление, казаха, че имат разрешение за арест.
— Нещо не е наред — казва Рафаел и се оглежда.
През прозореца забелязват, че пилотът вече седи в кокпита и роторът се е задвижил. От столовата под тях се чуват звуците на „Каприз 24“ на Паганини.
— Ето тук се намира тяхното подкрепление — казва лоцманът и посочва радара.
— Виждам, с колко време разполагаме? — пита Рафаел.
— Движат се с малко повече от 33 възела и ще пристигнат след десет минути.
— Няма страшно — успокоява ги бодигардът и гледа към хеликоптера. — Ще успеем да откараме теб и Петер навреме, поне три минути преди…
През стъклената врата на мостика нахлува светлият бодигард. Той е пребледнял и уплашен.
— Тук има някой. Някой се е качил на яхтата — вика той.
— Колко са? — пита прошареният му колега.
— Видях само един, но не знам… носи карабина без специално оборудване.
— Трябва да го спреш — нарежда прошареният на светлия.
— Дай ми един нож — бързо казва Рафаел.
Бодигардът изважда нож с тънко сиво острие. Рафаел го поема и се приближава до лоцмана разярен.
— Нали щяха да чакат подкрепление? — крещи той. — Каза, че ще чакат подкрепление!
— Доколкото разбрах…
— Какво, по дяволите, правят тук? В нищо не могат да ме обвинят — казва Рафаел. — В нищо!
Лоцманът поклаща глава и се отмества назад. Рафаел го приближава.
— Какво, по дяволите, правят тук, ако не могат да ме обвинят в нищо? — крещи той. — Няма нищо…
— Не знам, не знам — повтаря лоцманът със сълзи в очите. — Предадох само каквото чух…
— Какво каза всъщност?
— Да съм казал? Не разбирам…
— Нямам време — крещи Рафаел. — Кажи ми само, дявол те взел, какво им каза!
— Нищо не съм казвал.
— Странно, адски странно, нали? Не е ли?
— Подслушах каналите им, точно както трябваше…
— Толкова ли е трудно да си признаеш — реве Рафаел, прави няколко бързи крачки напред и пробожда лоцмана с ножа в корема.
Ножът почти без съпротива разкъсва ризата му и се забива в мастната тъкан и червата. Кръвта бликва като фонтан над острието, изпръсква ръката на Рафаел и ръкава на анцуга му. С учудено изражение лоцманът се опитва да направи крачка назад, за да избяга от ножа, но Рафаел го следва, поспира се за миг и го поглежда в очите.
Цигулката се чува от столовата: светлите тонове блестят и игриво подскачат.
— Може да е Аксел Рисен — неочаквано казва прошареният бодигард. — Сигурно са го подслушали, може да поддържа връзка с полицията чрез…
Рафаел изважда ножа от корема на лоцмана и се втурва надолу по широката стълба.
Лоцманът затиска с ръка раната си, кръвта капе върху черните му обувки, той се опитва да направи крачка, но се подхлъзва и пада, и остава да лежи с поглед в тавана.
Прошареният бодигард тръгва след Рафаел с вдигната карабина, вперил поглед в панорамния прозорец на столовата.
Аксел престава да свири, когато Рафаел слиза и го посочва с кървавия нож.
— Предател — изревава той. — Как може да си толкова шибано…
Прошареният бодигард изведнъж произвежда серия от оглушителни изстрели с карабината си. Куршумите пробиват панорамния прозорец, а гилзите се търкулват, дрънчейки надолу по стъпалата.