ПОЛ ВЕРЛЕН

NEVERMORE

Част 0 от „Сатурничеки стихотворения“

Превод от френски: Кирил Кадийски, 1994

chitanka.info

О, спомен, спомен, пак ли ме преследваш? Есен.

Лъчите стинат и под купола небесен

лети самотен дрозд, а из леса понесен

ветрецът листите отвява с жална песен.

Вървяхме двама — то бе дивен сън почти! —

с коси развени и отнесени мечти,

и най-внезапно чух гласът й да звънти:

„Най-хубавия ден не си ли спомняш ти?“

О, този ангелски, неземно-сладък глас,

като че сребърна камбанка звън разлива…

И бялата ръка целунах нежно аз.

Ах, колко дъхави са първите цветя

и колко трели — щом с усмивка боязлива

за свойто първо „да“ отвори устни тя.

ЗАСЛУГИ

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.

Table of Contents

Заглавна страница

Основен текст

Заслуги