БЕРНАРДИМ РИБЕЙРУ

ПЕСЕН

Превод от португалски: Симеон Хаджикосев, 1984

chitanka.info

Изгнаник, гонен от съдбата,

къде да ида съкрушен?

И като връх на нищетата —

от нова болка съм ранен.

Отчаян като гонен звяр,

по чужди краища в дъбрави

при стадото намирам цяр

и то едничко ми се нрави,

но както господ ме остави

да чезна в черна самотия,

боя се да не ме застави,

след като в скърби ме удави,

самичък аз да се убия.

Какъв ли разказ да вещая,

щом ничия молба не чух?

И как ли да се оправдая,

щом всеки тук затулва слух?

Цафаро, дар от мойта мила,

която жално стенеш в мрака,

пресъхна прежната ти сила,

ах, гроб копайте — гроб ме чака,

смърт мойта кръв е вледенила.

И нека този гроб оплакан

такъв девиз да украсява:

„Отвъд духът му пребивава.“

Но ако в хаоса на дните

след много зими и лета

на многото ми мъки скрити

Селѝя чуе повестта,

дори и да е тъжна, там,

ако е вече примирена

и сух остане взорът ням,

душата ще е отмъстена

и няма да тъгува, знам.

Сега, от страст освободена,

тя търси оня чист простор,

където чезне моят взор.

Аз отброявам ден след ден,

но иде нощен час студен —

за всички скръбни като мен.

ЗАСЛУГИ

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.

Table of Contents

Заглавна страница

Основен текст

Заслуги